-Tystnad. -Tystnad, allihop.
Scen ett, tagning tio. Klappa.
Och...
...börja!
Joel Levisons kontor.
Nej, han är inte inne än. Kan jag ta ett meddelande?
Jag säger att ni har ringt, mr Levy.
Nej, antingen är han på konferens eller möte... Han är alltid inne.
-Vem var det? -Larry Levy?
Det var väl inget i branschtidningarna imorse?
-Jag vet inte. Posten är sen. -Skaffa dem.
Nu! De ska vara här innan han kommer.
Griffin. Hej. Adam Simon. Vi ska ses nästa vecka...
-...men det här är viktigt... -Ses vi i nästa vecka?
-Jag ville så ett frö så att... -Jag har inte tid att lyssna nu.
Föreställ dig det här. En planet i framtiden. Den har två solar.
-Vem spelar dem? -Nej, solar. Solskivor.
Du får prata med Bonnie Sherow om det.
Dagens filmer är som MTV. Klipp, klipp, klipp.
Öppningsscenen i Touch of Evil av Welles
var sex och en halv minuter lång.
-Sex och en halv? -Tre eller fyra.
Han etablerade filmen med den kameraåkningen.
Min far var chefspassare vid den tagningen.
Men Absolute Beginners, då? Det var en fantastisk tagning.
-Va? Har aldrig hört nåt om det. -Julian Temple. En engelsk film.
Engelsk? Vi pratar om amerikanska filmer...
-...och Orson Welles var en mästare. -En Pellegrino, tack.
-Jag har Calistoga. -Griff.
-Hur är det, Buck? -Bra. Själv?
-Bra. Vad har du? -Hör på.
-The Graduate: Del två. -Bra.
Hör här. De tre huvudrollsinnehavarna är kvar.
Dustin Hoffman, Anne Bancroft, Katharine Ross
25 år senare, och även karaktärerna:
Ben, Elaine och mrs Robinson. Ben och Elaine är fortfarande gifta.
De bor i ett gammalt, läskigt hus nånstans i norra Kalifornien
och mrs Robinson bor hos dem.
Hennes gamla mor, som har fått slaganfall bor...
-Slaganfall? -Ja, hon kan inte prata.
-Är filmen rolig? -Ja.
-Med slaganfall? -Mörk, konstig, rolig, med slaganfall.
Kanske inte slaganfall.
-Kanske... Jag vet inte. -Fortsätt.
Det är nån sjukdom. Hon är i sovrummet på övervåningen
och hör allt som händer. Deras dotter har nyss tagit examen...
-Bra. -...från universitetet.
-Ungdom. -Hon är 22, 23...
-En Julia Roberts. -Julia Roberts. Bra.
Ursäkta. Vart ska manuskripten?
Till Bonnie Sherow. Och fråga säkerhetsvakterna...
-...hur Adam Simon kom in på området. -Okej. Adam Simon?
-Okej? -Fortsätt.
Julia Roberts kommer hem. Deras dotter, färdig student.
-Och har med... -Studenten.
Griffin gillade det. Jag skulle berätta för dig.
Några överlevande utanför moderskeppet.
-Skriv det. -Ingen historia, bara mytologi.
All teknik är förlorad.
-Bara enkel matematik... -Jag förstår inte. Skriv det.
Det är inte ord, utan bilder. Föreställ dig det.
-Herregud. -Jösses.
Jimmy? Hur gick det?
-Vad hände? -Se dig för.
-25 ord eller färre? -Är du oskadd?
-Vet inte. Jimmy Chase. -Allt väl? Öppna ögonen.
Hur gick det?
Han dök upp och körde rakt på bilen.
Det är bra.
Ja. Jag sa ju det.
-Det är Adam Simon. -Fan. Hur är det? Kan jag få...
-Det var bra. -Säkert att du mår bra?
Rebecca De Mornay. Du är faktiskt snyggare.
-Nej, det är jag inte. -Dubbelgångare.
-Tack. Tack så mycket. -Var är Joel Levisons kontor?
-...tillbaka från misären... -Levison, filmbolagschefen?
Jag berättar inte slutet, men det är rörande. Ni kommer att gråta.
Det är faktiskt här som vi fattar såna beslut
och ger klartecken för såna filmer.
Precis här. Vi ska ha 17 våningar om det går.
Vi fortsätter använda Sony-produkter. Domo arigato till Sony-produkter.
Behöver ni nån att äta sashimi med så ring mig, för...
-Duktig flicka. -Trafiken var hemsk från Malibu.
-Hej, Celia. -Hej, Joel.
-Parkera bilen, Sandy. -Okej.
-Hej, Marty, Annie, Frank. -Hej.
Vad gör japsen här?
Vad är det där med att "huvuden ska rulla"?
Banken stramar åt.
Harvey Goldmans son kommer från Boston, och det är olycksbådande.
Reggie Goldman är en fjant. Du måste skämta.
Det är förändringar på gång. Så går det.
Det hände på Paramount för tre år sen.
Nu händer det på Columbia. Griffin ska ersättas.
Griffin? Du skämtar. Med vem?
-Burke eller Patrick. Kanske Larry Levy. -Ja.
Jag vill veta varför säkerhetskontrollen är så slapp.
Vi tar det senare. Jag har en presentation.
-Fortsätt. -Okej.
-En TV-stjärna som är på safari i Afrika. -Donna Mills, Joan Collins...
-En TV-stjärna i en film? -Ingen riktig TV-stjärna.
Spelad av en filmstjärna.
-Stjärnan som TV-skådis. -Goldie, Julia, Michelle...
-Julia Roberts. Bette, Lily, Dolly. -Dolly Parton.
-Okej. Jag gillar Goldie. -Goldie.
-Goldie i Afrika. -Vi känner henne. Det vore bra.
-Goldie i Afrika. -Goldie i Afrika.
-Hon blir dyrkad... -Dyrkad?
-Hon hittas av en stam. -Pyttesmå människor.
-Men sen måste hon hem. -Det är en stam som dyrkar henne...
Så... Jag förstår, det är som Gods Must Be Crazy
med en TV-skådis istället för flaskan.
Precis. Out of Africa möter Pretty Woman.
-Vet ni vad? -Hon måste välja mellan...
...TV-serien och stammen.
-Vi tar en man. -Vi kan ha en man.
-Var är Griffin Mills kontor? -Här.
Du är Martin Scorsese.
-Nej, men jag känner Harvey Keitel. -Ja.
Jag gillade Cape Fear.
-Min pappa jobbade för Hitchcock. -Jaså?
Rope. Ett mästerverk. Storyn var inte bra.
Han filmade allt utan att klippa. Jag hatar allt klippande.
Men vad sägs om...
...Bertolucci? Snygg kameraåkning med Winger i Sheltering Sky.
Den har jag inte sett.
-Touch of Evil, den var bra. Welles... -...här sen kl. 08.00. Det är sant.
Whitney, jag tog risker för dig. Vem var du med?
Jag... Jag var med Alan Rudolph.
Vad gjorde du med Alan Rudolph?
Han ville fika och berätta om sin idé.
-Vad gör jag? -Du är min assistent.
-Inga förhållanden med författare. -Jag hörde bara på en bra idé.
Intressant. Hallå. Vad tänker du dig?
-Skrämmer politiskt dig? -Inte alls.
Radikalt politiskt skrämmer mig.
-Den... -"Politiskt" politiskt skrämmer mig.
-...är vänligt politiskt radikal. -Är den kul?
-Ja. -En kul, politisk grej.
En kul... Rysare också.
-Allt på en gång. -Vad händer?
Jag vill ha Bruce Willis. Jag kan prata med honom.
Det handlar om en senator som är ond i början.
Han reser runt i landet på statens bekostnad.
Som Sununu gjorde.
Okej. Det är en cynisk, politisk, rysar-komedi?
Ja, men med hjärtat på rätta stället. Han råkar ut för en olycka.
-En olycka? -Han blir synsk.
-Ett medium. -Jag förstår.
En övernaturlig, politisk rysar-komedi med hjärta.
Ja, som Ghost möter Manchurian Candidate.
Fortsätt.
Han läser folks tankar och upptäcker att presidentens hjärna är tom.
Helt tom.
-Vill du ha nåt? -En öl, tack.
JAG HATAR DIG, DIN JÄVEL!
-Vi har inte öl. -Vin. Rött, tack.
Nån dör förstås på slutet. Det händer alltid i politiska rysare.
-Griffin Mills kontor. -Det vet jag.
-Är han där? -Fängslade, Jim.
-Jag får tänka på det. -Vem ringer?
-Får jag prata med honom? -Vi ska ha nån riktigt farlig.
-Jag håller med. -Bruce Willis eller Mel Gibson.
Jag återkommer.
-Ursäkta? -Skitsnack!
-Ringer han? -Var är munsprejen?
-Vet du hur ofta jag har hört det? -Vem är det?
Om han inte ringer...
-Jag läste... -Vem var det?
-Han sa inte det. -Fin idé.
-Vad menar du? -Han sa det inte.
Vilka skådespelare ska du ha?
Huvudpersonen är en cirkusartist i femtioårsåldern.
-En eldslukerska. -Jag ska läsa om det.
Ska vi äta lunch med Aaron Camp?
-Ja, vilken tid? -Kl. 13.00.
-Dålig dag? -Han har skrivkramp.
LIVSFARLIG ...att äga...besitta eller HATA!
Griffin, du har möte med Harders och Frank South i eftermiddag.
-När? -Kl. 15.00.
Jag kommer. Lägg in dagens möten i datorn.
-Okej. -Tack.
-Går du? Jag följer med. -Nej. Jag ska träffa Levison.
Vi ses där. Beställ en Caesar-sallad och Crystal Geyser.
-Okej. -Tack.
Vid kl. 17.00? Tack, Sandy.
-Hej, Sandy. Hej, Celia. -Du får inte gå in. Han är upptagen.
Hon är lite alldaglig.
-Det är okej, Celia. -Känner du till den här?
Har du träffat Reg Goldman? Du känner hans pappa Harvey.
Javisst. Hej, Reg.
-Från banken i Boston? -Angenämt.
-Reg ska vara här i några veckor. -Trevligt. Jobb eller semester?
Både och, hoppas jag.
Reg vill producera.
-Jaså? -Bättre än jobb, eller hur, Griffin?
Jag vill gärna spela tennis. Spelar du?
Tennis? Nej, nej...
-Jag är för upptagen... -Jag frågade Walter...
...om du känner Meg Ryan.
Är hon ihop med nån?
Ja, hon är gift.
Fan, också. Winona Ryder, då?
Walter är rätt person.
Han har alla telefonnummer.
-Ville du nåt? -Nej. Du är upptagen.
Jag måste ha numret. Jävlar.
Jösses. Den här, då? Vad har hon gjort?
Celia...
Fråga inte, Griffin.
För att du inte vet eller för att jag inte vill veta?
Fråga inte, bara.
Om det är Reggie Goldman du oroar dig för, så glöm det.
Men var snäll. Han har hand om mycket pengar.
Det är inte han som oroar mig.
-Det är Larry Levy. -Larry Levy?
Han är väl på Fox?
-Kom igen, Celia. -Samtal till Celia på ettan.
-Borde jag söka jobb? -Är du där, Celia?
Joel Levisons kontor.
Brad. Vad är det?
Nej, vi fick inte Anjelica Huston.
Hon är bokad två år framåt.
Ja, som en spökhistoria men inte som Ghost.
-Det... -I vilken...
Vi ska vara nånstans. Jag förstår vad du menar.
Den kan heta Unnatural Lives. Den handlar om det övernaturliga.
Joel, Griffin Mill. Vän till Jennifer.
-Nej. Är du Griffin Mill? -Ja.
-Jaså? -Trevligt att träffas.
-Stor beundrare. -Jag har en sån slips.
-Jaså? -Mr Mills, hur står det till?
Okej. Hur är det, Natalie?
-Har du beställt? -Ja.
-Hej, Griffin. -Hej, kompis.
Hej. Hur mår du?
-Luncha med fienden. -Kom igen.
-Det var elakt. -Vad är det med Larry Levy?
Larry Levy?
Om han hade en hjärna vore han farlig.
Aaron säger att han kommer till filmstudion.
-Säger Aaron det? -Varför ska man tro på honom?
Han sa det.
Han sa det med bestämdhet. Han är där borta. Med...
-Vem? -Anjelica Huston och John Cusack.
-Levy? -Ja.
Han tar sig vatten över huvudet. Han kommer att drunkna.
Fox guldgosse.
Läste ni artikeln om honom i Variety?
-Det stora uppslaget? -Två sidor.
-Visst. -Anjelica, Griffin Mill.
-Hej. -Angenämt.
-Detsamma. -Du ser fräsch ut.
Hej, John. Griffin Mill, stor beundrare.
-Ja. -Ska du på Telluride i år?
Ja. Jag är nog i Park City.
-Bra. Vi ses där. -Okej.
Vad händer med Glass Box?
Kan vi prata om nåt annat än Hollywood för en gångs skull?
-Vi är välutbildade. -Ja!
-Visst. -Visst, mr Griffin.
-Jag ringer sen. -Okej.
Hej då.
JAG LA FRAM MIN IDÉ OCH DU SKULLE HÖRA AV DIG. NÅ?
Borde du inte prata med nån om de här vykorten?
-Du har fått fem på två veckor. -Sju, faktiskt.
Ring vaktbolaget.
Vadå? Vad ska jag säga till Walter Stuckel?
"Du Walter, nån skickar hotfulla brev"
"och jag vill att du ska skämma ut mig ännu mer"
"nu när allt är så osäkert för mig."
-Tror inte det, Jan. -Det är nog en författare.
-Vilken? -Välj själv.
-Nåt annat? -Ja, din advokat ringde.
Han bjuder på fest ikväll hemma hos sig.
-Hitta på en ursäkt. Testvisning. -Inte den advokaten. Dick Mellon.
-Jaså, Dick? När? -Drinkar vid kl. 19.30.
Middag kl. 20.00, med sällskap. Bonnie Sherow är här.
-...manus om manlig vänskap... -Släpp in henne. Där är hon.
Kan vi åka till Springs i helgen? Jag vill ha massage.
Jag vill bada mineralbad.
Jag vill inta Margaritas intravenöst.
Det är fest ikväll hos Dick Mellon. Kommer du?
Filmstjärnor och makthavare.
-Och vodka. -Visst.
Middagen är tidig så vi kan åka hem till mig sen.
-Kan vi det? -Ja.
Brokaw ser anspråkslös ut.
Ted Koppel ser oberörd ut, men han jagar efter det
med hull och hår, och han är svårflörtad.
-Minns du... -Javisst.
Hur står det till?
-Marlee, det här är Bonnie Sherow. -Hej.
Hon har läst Tales of Fury.
-Och... -Jag älskade den.
Jag läste ditt manus.
Det var underbart. Du passar perfekt som Ariel.
-Du passar i den rollen. -Tack.
Vi ska bara göra några ändringar i tredje akten.
Ni borde boka ett möte.
-Ja. -Ja.
-Visst.
Ja.
-Har du mitt nummer? -Javisst. Då hörs vi i nästa vecka.
Ursäkta. Jag ska hälsa på dem.
Man pratar inte om manusändringar på fest.
-Förlåt. -Det gör inget.
Trevligt att ni kom.
-Vad vacker du är... -Tack.
-Du känner Bonnie Sherow. -Javisst. Hur står det till?
-Angenämt. TriStar? Se upp. -Hon jobbar på filmstudion.
Det var det jag menade.
En martini till mr Mill.
-Bonnie, vad vill du ha? -Jag tar en Ramlösa.
-Jag tar en martini. -En av varje.
Rod Steiger är här. Kan du inte...
...prata om Rudolph-projektet med honom.
Han är inte nöjd men du kan väl få honom att läsa det?
Harry Belafonte är här.
-Harry! -Jag älskar honom.
Kom och hälsa.
Hälsa på de här.
-Griffin Mill och Bonnie. -Hej, Harry.
-Angenämt. Bonnie Sherow. -Hej. Bonnie Sherow.
-Hon är galen i dig. -Jag är en stor beundrare.
Jag såg dig på Nelson Mandela Courage Award.
Vem var killen i Ghostbusters? Skurken i Ghostbusters.
Där gick jag bet.
Jag har fått...
Jag har fått ett vykort.
Trakasserier, du vet. Du vet.
Nej, det vet jag inte. Vad pratar du om?
-Nån författare som jag har avfärdat. -Ät, mina vänner.
-Bra idé. -Ta godsaker där borta.
-Vi svälter. -Om några minuter.
-Våra händer är lika kalla. -Iskalla.
-Vill du ha en sån? -Nej, tack.
-En sån. -Inga hot?
-Menar du hot? -Nej.
Jo. Jag vet inte. Han är förbannad.
Du har väl god hand med författare? Du har väl hand om författarna?
-Ja... -Har du en drömidé?
När du säger så, verkar det som att du inte är så intresserad.
Det beror på hur bra drömmen är.
Levy är här.
-De där borta. -Dick, vad gör han här?
-Goldblum? Han är min vän. -Nej. Larry Levy.
-Han är med Sally. Han är kompis... -Vad händer med mitt jobb?
Larry Levy är överallt.
-Han stör mig. -Han är på uppåtgående.
De gör så, de stör en.
Du är också på uppåtgående. Du klarar det.
-Sluta oroa dig. -Så ryktena är sanna?
Rykten är alltid sanna. Det vet du.
Jag får alltid höra dem sist.
Du är den siste som tror på dem. Det har jag sagt.
-Är jag borta? -Inte borta, men du får en rumskompis.
Slappna av, du klarar det. Få honom att jobba för dig.
-Larry? -Dick.
Ledsen att jag våldgästar.
-Känner du alla? -Innan festen är slut gör jag det.
Helt säkert. Det är ett bra gäng.
-Schyst fest, Dick. -Bra.
-Har ni fått nåt att äta? -Inte än.
Lyssna på det här.
"Han drar upp klänningen. Hon kysser honom hårdare."
"Han för ner handen i hennes underbyxor. Hon tar tag i hans axlar."
"Han drar upp klänningen över midjan."
"Han gnider sig mot hennes breda, mjuka mage."
"Sakta drar han ner hennes trosor till knäna."
"Hon är svimfärdig av lust."
"Hon böjer sig bakåt och han lägger henne på vagnen."
"Hästarna frustar och gnäggar." "De verkar känna hennes passion."
"Kameran zoomar in på hästens näsborrar"
"medan vagnen börjar skaka."
Herregud. Visst är det otroligt? Steve rekommenderade det.
Han sa att Universal var intresserade.
Det blir budgivningskrig.
Jag hörde en filmidé idag. Jag fastnade för en grej i storyn.
-Jag är redaktör, berätta. -New York City,
Madison Avenue, en stor reklamfirma.
En representant gör en presentation för en möjlig kund.
Kunden lovar att höra av sig.
-Måste det vara reklam? -Det är inte problemet.
Representanten väntar på att kunden ska höra av sig
med ett utlåtande om presentationen och säga om han fått jobbet.
Men kunden ringer inte.
Representanten blir så förbannad, så frustrerad, att han blir besatt
och bestämmer sig för att göra kunden galen.
-Vad gör han? -Han skickar hotfulla vykort.
Det är inte viktigt. Nu kommer problemet.
Hur länge tror du representanten tra- kasserar kunden innan han blir farlig?
-Måste det vara reklam? -Hur länge?
Okej, om det vore jag...
-En månad? -Tre månader.
Nej, nej. Fem månader. Innan han blir farlig.
Jag tänkte också fem månader.
-Vem är författaren? -Jag vet inte.
Vet du inte vems idé det är?
Jag minns inte namnet... Unga författare.
Skriver för TV.
Kan vi gå och lägga oss? Jag börjar bli rynkig.
-Vi ses imorgon eftermiddag. -Absolut.
Burt. Larry Levy. Hoppas du inte minns mig
men inte hyser agg om du gör det. Jag jobbade bara för Kastner då.
-Hej då. -Ha det så bra.
-Vem är det? -En chef på Fox.
-Hittills i alla fall. -Ja.
Välkommen till Geoffrey's.
Hej, Susan. Hur är det? Jag ska träffa Joel.
Hej, Burt. Griffin Mill.
-Hej, Griffin. -Angenämt.
-Trevligt att råkas. -Hej, Charles.
-Skitstövel. -Ja, men av börd.
Hej, Cassie.
Nej, inte av börd. De är en egen ras. De avlas fram.
Joel, du tappar stinget.
Så korta möten att killen inte hade tid för frukost.
Han hade redan ätit.
-Går upp tidigt. -Ja.
-Du var hos Mellon igår. -Kan du ta bort det här?
-Ja. -Hur mår han?
Kan jag få Vittel-vatten?
-Han mår bra. -Du gick tidigt, varför?
Vi skulle jobba på museifesten.
Jag jobbar inte för Larry Levy.
Det begär jag inte.
Jag tar order av dig. Måste jag ta order av Levy, så slutar jag.
Du kan inte sluta. Det tillåter jag inte.
Kontraktet varar i ett och ett halvt år, jag stämmer dig
om du inte kommer till jobbet varje dag med ett leende.
-Varför Levy? -Han var tillgänglig.
Han är bra på material. Du kan författarna.
Vi är en grupp och han är en ny medlem.
Han är ett bra ansikte utåt. Det här är ett rödvinsglas.
Kan jag få vattnet i ett vattenglas, tack?
-Nå? -Jag får tänka på det.
-Jag vill ha svar i eftermiddag. -Jag måste till Palmdale.
Regissören till The Lonely Room är taskig mot Lily.
-Jag kommer vid kl. 17.00. -Ring då.
-Jag hör av mig. -...jag sa:
"Du vet, du har... Du har inte dött tillräckligt."
Han hänger fortfarande med.
-Griffin. -Ja.
Joel Levison på tvåan. Ska jag koppla honom?
-Nej. Jag ringer upp. -Ska jag säga att du ringer upp?
-Ja. -Okej.
Jag vill inte höra det han ska säga.
JAG SKA DÖDA DIG Å ALLA FÖRFATTARES VÄGNAR!
-Hur kom det hit? -Med posten?
Det har ingen stämpel. Nån lämnade det.
Inte till mig. Det kom med posten.
Jimmy!
Vet du nåt om det här?
-Vem levererade det? Var är det ifrån? -Postrummet?
Ja, men jag vill veta hur det kom dit.
Kan du ta reda på det och berätta för mig?
-Visst. -Följ med honom.
-Ska jag till postrummet? -Ja.
Ja, och medan du är där kan du ta
en kopia på omarbetningen av The Lonely Room, på vitt papper.
-Ta reda på hur det hamnade här. -Ja, sir.
-Du svarar i dina telefoner, va? -Ja, det gör jag.
Din jävel. Fem månader.
En, två, tre, fyra...
...fem, april.
"Presentationer. Richard Fielder. David Lucas..."
"Adam Silverstein..."
"Bill Lindstrom, David Kahane, Sandra Potenza."
DE GJORDE MIG KRIMINELL
"Inkommande."
"Inkommande. Icke uppringda."
"Bill Lindstrom." Igen.
"Nancy Franklin." Det är ingen kvinna.
Det är ingen kvinna. "David Kahane."
Lindstrom.
Kom igen. Sök, sök.
Hitta honom.
Kom igen. Kahane, Kahane.
"Lindstrom." Vita sidorna.
"Lindstrom. Disney. Strategi."
Han är det inte.
Vad hette den andre?
Kahane. Kahane. J, K...
"Kalchime."
"Kahane. Ej producerad." Nu har jag dig!
Hallå.
Hallå. Kan jag få prata med David Kahane?
David!
Dave!
-Förlåt, jag glömde att han är ute. -Jag förstår.
-Vem är det? -Griffin Mill.
-Den döde mannen. -Vad sa du?
-Inget. -Att jag är en död man?
David kallar dig så.
Jag förstår. Märkligt smeknamn.
Din man gillar mig inte, antar jag.
Jag har ingen man.
-David gillar nog inte mig. -David är på bio.
-När kommer han tillbaka? -När filmen är slut, skulle jag tro.
Vem är du?
-June. -June...
Nu börjas det. Mitt efternamn. Du kan inte uttala det. Det kan ingen.
Låt mig försöka.
-Gudmundsdottir. -Goodmans dotter.
-Gudmundsdottir. -Gudmundsdottir.
-Hur var det? -Du är duktig.
Tack.
Vad brukar folk säga?
Fråga inte mig. Allt från "Goddag vatten" till "Gulaschsoppa."
-Är du från England? -Ja. Inte egentligen.
Var är du inte ifrån, då?
-Den korta eller den långa versionen? -Den långa.
Den tror du inte på. Den korta är Island.
Island.
Kan man komma därifrån? Är det inte bara ett isblock?
-Det är väldigt grönt, faktiskt. -Jaså?
Det trodde jag var Grönland.
Nej, Grönland är isigt. Island är grönt.
De bytte namn för att lura vikingarna som ville röva bort deras kvinnor.
-Jaha. -Blått hav.
-Rött hav. -Nej, inte rött.
-Du målar. -Hur visste du det?
Vilken film skulle David se?
Han skulle till Rialto i Pasadena. Han åker alltid dit.
Vad visar de?
Bicycle thief, tror jag.
Den är bra. Har du sett den?
-Jag går inte på bio. -Inte? Varför inte?
Livet är för kort.
Nu måste jag lägga på.
-David Kahane? -Nej, fel person.
David Kahane. Griffin Mill.
Griffin Mill. Ja?
Bra film, eller hur?
Uppfriskande att se nåt sånt efter alla polisfilmer och sånt som vi gör.
Vi kunde göra en nyinspelning.
-Och ge den ett lyckligt slut. -Nej. Vi gör inte om den.
-Ja, säkert. -Vill du skriva den?
-Driv inte med mig. -Det gör jag inte.
David. Jag sa att jag skulle höra av mig.
För sex månader sen. Jag trodde att du hade glömt det.
Du var arg.
-Kanske. -Vill du prata om det?
-Visst. -Bra.
Filmbolaget får bjuda på en drink.
Duger ett ställe där du inte känner hovmästaren?
-Det finns en bar i närheten. -Vi går dit.
Nåt väntar.
Har du varit i Japan?
Ja, jag letade inspelningsplatser med Steven. Spielberg.
Jag bodde där i ett år.
-Utbytesstudent. -Kul.
Jag önskar att jag hade gjort det.
Jag tänker mycket på det. Jag glömmer det aldrig.
-Du borde skriva om det. -Det gjorde jag.
-Minns du inte? -Vad?
Arigato. - Om en amerikansk student som åker till Japan.
Jag presenterade den för dig, och du skulle höra av dig.
-Du minns inte, va? -Det är klart att jag gör.
Du ringde aldrig.
Jag var en skitstövel, okej?
Det är jobbet. Jag är hemskt ledsen.
Jag förstår att du var arg.
Jag vill gottgöra det. Det är min uppgift.
Jag har ett förslag, David.
Jag garanterar inte att det blir film men du ska få göra ett försök.
Men du får sluta med vykorten.
Jag vill börja om.
Vänner.
-Fan ta dig, Mill. Du ljuger. -Nu går du för långt.
Du skulle inte alls se The Bicycle Thief.
Du kom fem minuter innan slutet.
Du snubblade nästan över mina fötter.
Vad gjorde du? Ringde hem?
Pratade du med isdrottningen?
Du skulle gilla henne, hon liknar dig. Så känslosam.
Du står på min lista.
Inget kan ändra på det.
Vi ses, skitstövel.
Snyggt åk, filmchefen.
Det är jag, författaren. Vill du ha min historia?
Du fick ett erbjudande. Kom till studion imorgon bitti, så ordnar vi nåt.
Vem ska jag fråga efter? Larry Levy?
Vad har Larry Levy med det att göra?
-Hur vet du det? -Läser du inte branschtidningar?
New York Times affärsdel? Han kommer in, du åker ut.
Du lyckas inte med avtalen, sägs det. Du är ute.
Vänta, vänta.
Får jag låna din mobil?
Larry Levy. Det är David Kahane.
Hör här, Larry. Gissa vem som lovar ut filmer till författare på parkeringsplatser.
Gissa vilken idiot till filmchef
som försöker dra nytta av mig.
Det går inte att stoppa honom.
Jag längtar efter att berätta för alla
att när Griffin Mill inte klarar pressen på jobbet
kör han till Pasadena
och bråkar med författare!
Be Larry Levy ringa mig.
Det sägs att han ska börja göra filmer med mening
på bolaget, för en gångs skull.
-Vi glömmer det. Sluta med vykorten! -Jag skriver inte vykort!
-Jag skriver manus. -Vi hade fel båda två.
Nej, du hade fel!
Du är ute på djupt vatten. Därför blir du avskedad!
Och vad ska du göra sen?
Jag kan skriva. Vad kan du?
Vi kan väl glömma det?
Fan.
Är du okej?
Håll det för dig själv!
Kahane?
Det är intressant.
Vem skriver det nya slutet?
Vem skrev det i Fatal Attraction? Publiken.
Över en miljon manusförfattare, publiken skrev slutet.
Men vem vet hur det hade gått med första slutet? Det vet man inte.
Nej, men man vet att den har spelat in 300 miljoner dollar
med slutet som valdes vid testvisningen.
Larry Levy, känner du min assistent Whitney Gersh?
-Nej. -Angenämt.
Angenämt, Whitney.
-Vad gör du? -Bonnie, hur går filmen?
-Den testades förra veckan. -Den går bra. Första testet.
-Är det därför du flåsar? -Ursäkta, Walter.
Joel, Griffin är inte här, men vi måste öppna mötet.
Okej, Celia. Tack.
Minns du en film som heter DOA?
Javisst. Eddie O'Brien och Pam Britton.
Disney gjorde en nyinspelning -87 eller -88.
Vi har samma situation här.
-Vi vill inte ha trubbel, Walter. -Vi kan ses på lunch.
Synd att förstöra filmen. Den är bra.
Vem sa det? Var kommer det ifrån?
-Vi ska inte förstöra den. -Folk ska se den.
Vi hinner inte se filmer, för vi är upptagna med dem som gör dem.
-Du är sen. De väntar. -Prova nån gång.
-Vad är det här? -Todd Smiths manus.
Jobba med vanligt folk. De ska få filmer de vill ha
inte det som författarna vill göra.
Ni ägnar mycket tid åt författare, och tro mig, jag förstår er, men...
-Hej. Förlåt att jag är sen. -Det är du verkligen.
-Får jag prata med dig, Jan? -Ja.
Några minuter på kontoret räcker.
Du missade välkomstceremonin imorse.
Du känner Larry Levy.
-Ja. Hej, Larry. -Hej, Griffin.
Larry kunde lämna Fox en vecka tidigare
så han jobbar här från och med idag.
Bra. Då börjar vi.
Larry höll på att säga nåt.
Nej, det var för att vi väntade på Griffin.
Nej, fortsätt. Vad var det du sa?
Jag sa att jag aldrig har träffat en författare
som kan göra vin av vatten och vi tenderar att behandla dem så.
Inte på det här bolaget.
En, en och en halv miljon dollar för ett manus. Det är vansinne.
Och det kan undvikas.
Får jag fråga en sak? När gick ni på bio sist?
Betalade med egna pengar?
Igår kväll. Pasadena.
-The Bicycle Thief. -Såg du The Bicycle Thief?
Jag älskar den. Den är jättebra.
Det är konstfilm, det räknas inte. Vi pratar om vanliga filmer.
Herregud.
Jag menar bara att man kunde spara mycket pengar
om man hittade på handlingen själv.
Var hittar man en story?
Var som helst, överallt. Det spelar ingen roll.
Tidningen. Välj en artikel.
Okej.
"Invandrare protesterar mot nedskärningar i läskunskapsprogram."
Människan besegrar ekonomiska motgångar.
Som Horatio Alger i latin-kvarteren.
Med Jimmy Smith blir det en sexig Stand and Deliver.
-Nästa, kom igen. -Det är inte mitt område.
Spelar ingen roll, Marty. Försök, du kan inte förlora.
Okej.
Vad sägs om: "60 döda i jordskred i slumområde i Chile."
Bra. Triumf över tragedin.
Som en John Boorman-film. Med ett lyckligt slut skriver det sig själv.
Får jag tidningen.
-Jag vet inte. -Försök.
"Ytterligare obligationsförluster tvingar ner Dow Jones 7,15 enheter."
-Connery skulle kunna göra det. -Kul.
Man funnen död på parkeringsplats vid biograf
Tur att inte Oliver Stone hör dig. Var hade vi då varit?
Vi hade sluppit genomlida hela Wall Street.
-Hur mycket drog Wall Street in? -70, 75, kanske 80.
-80 miljoner dollar, några Oscars. -Okej.
-Inte fy skam. -Vi förstår Larrys poäng. Vi går vidare.
Kan du berätta om Taylor Hackford-projektet, Griffin?
Griffin?
Ja.
Jag tänkte på att det är en intressant idé
att eliminera författaren från den konstnärliga processen.
Blir vi av med skådespelare och regissörer är vi på rätt väg.
Hej, Walter.
-Känn dig som hemma. -Mr Mill.
Du var visst sen imorse.
-Mår du bra? -Jadå.
Tack för att du frågar.
Hur kan jag stå till tjänst? Du vill väl inte sälja en filmidé?
Jo, det är precis vad jag tänkte göra.
Den är bra. Den handlar om en författare. David Kahane.
-David Kahane. Vem är det? -Du har träffat honom.
Jag träffar många författare.
Ja, men den här mördades igår bakom biografen Rialto i Pasadena.
Mördades han?
Det är kanske inte så illa att dö i Pasadena.
-Vad hände? -25 ord eller färre?
Okej.
Filmchef ringer författare. Flickvännen säger att han är på bio.
Filmchef åker dit, möter författaren, de tar en drink.
Författaren får ett slag i huvudet och dör i tio cm högt vatten.
Filmchef har stora problem.
Vad säger du?
Det var mer än 25 ord. Och det är skitsnack.
Våldsroteln i Pasadena tycker inte det. De vet allt.
Du mötte Kahane i Rialto. Ni blev fulla på en japansk restaurang.
Han gick först. Det är sista gången nån såg honom i livet
förutom du, kanske. Varför förnekar du det?
-Vad tror polisen? -Att det var ett misslyckat rånförsök.
Bilrutan var krossad.
Han överraskade nån som skulle stjäla radion.
Det blev slagsmål, han dog.
Jag dödade honom inte.
Men jag sökte upp honom.
-Jag förnekade det, men vi sågs. -Varför ljög du?
Jag har det inte så bra just nu.
Har du inte hört ryktena? Jag ska bort.
Jag behöver inte fler kontroverser. Jag har det dåligt.
Lyssna.
Jag är säkerhetsansvarig i ordets vidaste bemärkelse
vilket betyder att det är mitt jobb att ta hand om en filmchef
om han skulle
vara misstänkt för mord när det går dåligt för företaget
och det finns risk för övertagande.
Jag måste tysta ner det väldigt, väldigt mycket!
Vill du hjälpa till?
-Det är klart. -Sluta ljuga, då!
-Hur många gånger möttes ni? -En.
-Förutom igår? -Förutom igår.
Varför åkte du ända till Pasadena?
Han hade en intressant idé. Jag ville prata direkt.
Hans flickvän. Hon var väl också din vän. Tänk snabbt!
-Jösses, vad tror du? Vad är det här? -Det kallas förhör.
Om du inte gillar det lär du ogilla polisen.
-Jag går till polisen nu! -De är inte artiga som jag!
-Följ med mig! -Du uppträder som en skyldig.
Du är väl inte skyldig?
För sista gången, jag är ingen mördare.
ÖVERRASKNING!
Dåliga nyheter?
-Va? -Faxet?
-Är det dåliga nyheter? -Nej.
Bara affärer.
Hollywood mördade inte David Kahane.
Inte 98-miljonerdollarfilmen. Inte 12-miljonerdollarskådespelaren.
Inte ens miljondollarskontraktet som David Kahane aldrig fick.
Nej, Hollywood kan få skulden för överfall med avsikt att döda.
För samhället har ansvaret för det här mordet
och vi måste leta i samhället om vi ska skipa rättvisa i fallet.
För nån i nattens mörker dödade David Kahane
och den personen måste bära skulden.
Och om David vore här nu, så vet jag att han...
Han skulle säga: "Sluta snacka skit, Phil."
"Vad har du lärt dig av allt det här? Har du lärt dig nåt?"
Jag skulle säga: "Ja, David"
"jag har lärt mig mycket. Och vi som är här tar hand om det nu."
Och nästa gång vi säljer ett manus för en miljon dollar
när vi trycker upp en skitstövel till producent mot väggen,
säger vi: "En poäng till David Kahane."
David skrev en sak samma dag som han dog. Jag vill läsa det för er.
"Mörker. En skabbig hund skäller."
"Soptunnelock lyfts"
"av utslagna på gatan, som letar efter mat."
"En billig väckarklocka ringer."
"Interiör. Rum i ungkarlshotell. Tidig morgon."
"Kameraåkning genom det smutsiga rummet."
"Ljuset tränger in genom hålen i de gulnande rullgardinerna."
"Malar syns flyga i ljusstrålarna. Svepande tagning över golvet."
"Den fransiga mattan. Stannar vid en gammal sko."
"Den är tom."
Han kom inte längre.
Det var det sista han skrev.
Adjö, David. Tona ut.
Tack.
Vem är du? Du är inte författare.
Nej. Jag... Jag är Griffin Mill.
-Jag ringde den kvällen då David... -Blått hav, vitt hav. Ja.
-Du hade rätt. -Va?
Havet var rött.
Ja.
Du är den ende jag känner här.
Jag beklagar sorgen.
-Han var...begåvad. -Tycker du det?
Jag misstänkte att han var...
...väldigt obegåvad.
Det var snällt sagt. Tack för att du kom.
-Det behövde du inte. -Men jag gjorde det.
Jag var nog den siste...
-...som såg honom i livet. -Ja. Polisen sa det.
-Men inte den allra siste. -Nej.
Det här måste vara fruktansvärt för dig.
-Om du behöver nåt... -Nej... Jag är inte ledsen.
Som när mina föräldrar dog.
Jag kände ingenting. De var bara borta.
Du har nog inte fattat det än.
-Men det var många år sen. -Nej, jag menar David.
Herregud.
Alla människor. Jag tycker inte om det.
De förväntar sig att jag ska sörja, och...
Jag kan inte prata med dem.
David är borta och jag är redan nån annanstans.
-Kan du köra mig hem? -Va?
-Kan du köra mig hem? -Visst. Bilen står här.
De är intressanta. Jag gillar dem.
-Vill du ha nåt att dricka? -Nej, tack.
Var ställer du ut? Vilket galleri? Vem är din gallerist?
Jag har ingen. Jag kan inte sälja dem. De blir aldrig färdiga.
-Kex? -Nej, tack.
-Blir de aldrig färdiga? -Nej, jag gör dem för mig själv.
Det jag känner.
Du ställer många frågor.
Precis som polisen. De bara ställer frågor.
-De frågade mycket om dig. -Jaså?
Hur länge vi hade känt varandra, om du hade varit här förr.
Jag antar att de måste ställa frågor.
-Jag förstår inte varför. -För det är det polisen gör.
-Får jag fråga en sak? -Visst.
Varför var det så viktigt att träffa David den kvällen?
Varför var det så brådskande?
Han presenterade en filmidé för några månader sen...
-Den om Japan? -Just det.
Jag gillade den, men den behövde ändras, speciellt slutet.
Jag satt på kontoret den dan
och plötsligt kom jag på hur slutet skulle vara.
-Och hur var det? -Vad?
Ditt slut.
Upp.
-Upp? -Upp.
-Vad är det? -I stället för ner. Stämningar.
Glad istället för ledsam, hoppfull istället för deprimerande.
-Vad tycker du om hans slut? -Jag har inte läst det.
-Har du inte? -Nej.
-Jag gillar inte att läsa. -Gillar du böcker?
Jag gillar ord och bokstäver
men jag är inte förtjust i fullständiga meningar.
Vad tyckte han?
-Han gick faktiskt. -David gillade inte mig.
Jag tror inte att han gillade lyckliga slut.
Sätt ansiktet här.
Bra.
Vad gör du? Du ska väl inte måla av mig?
Jag kanske tar med dig i en av mina målningar.
Jag vill göra en om en isländsk hjälte.
En tjuv gjord av eld. Du kanske inte gillar det.
Varför inte?
För du är i filmbranschen och i filmer kan tjuvar inte vara hjältar.
Det vet jag inte. Vi har en lång tradition av gangsterfilmer.
Ja, men de straffas alltid för sina brott, eller hur?
Vi borde väl bestraffas för våra brott?
Jag vet inte. Vetskapen om att man begått ett brott är straff nog.
Och om man inte lider, så kanske det inte var ett brott.
Men det spelar nog ingen roll. Det har inget att göra med verkligheten.
Det tror du väl inte på?
Jag vet inte vad jag tror.
Jag vet bara vad jag känner.
Vet du vad du är, June, och vad du nu heter?
En pragmatisk anarkist.
-Är jag det? -Det är du.
Jag var inte säker.
Får jag hålla den?
-Den är tung. -Ett kilo.
Jaså? Se. Jag vill tacka min mamma, hennes mamma,
och hennes pappas mamma, som var...
-Hej. -Hej.
-Kriminalare Susan Avery. -Goddag.
Ursäkta. Min kollega.
-Willa Broom. -Angenämt. Följ mig.
Första gången kriminalaren är på ett riktigt filmbolag.
-Jaså? -Förutom rundturen på Universal.
När familjen hälsar på brukar jag ta med dem dit.
Jag har varit där så ofta att jag skulle kunna regissera.
Du skulle nog vara bättre än filmstudenterna
som de sätter kameror i händerna på.
Jag skulle ha ringt när jag hörde att Kahane var död.
-Hörde eller läste du det? -Läste.
Varför ringde du inte?
Walter frågade samma sak
och jag önskar att jag hade ett bättre svar än:
"Jag tänkte inte på det."
-Hur visste du var han befann sig? -Frun sa att han såg The Bicycle Thief.
-Hans flickvän. -Flickvän.
Flickvän. Jag känner dem inte.
Jag var rastlös, så jag tänkte se filmen
och om han var där skulle vi prata om ett jobb han kunde få.
Så du kom till biografen, såg honom, och...
Vi tog ett glas på en japansk restaurang som han kände till.
Ett otroligt ställe. Som Tokyo.
Men han gick först. Varför gick ni inte ihop?
Det var ett coolt ställe. Jag hade kul.
Varför stannade du inte längre?
De slutade sjunga och sen var det bara baren, och jag dricker inte.
Du drack med honom.
-Man får ta seden dit man kommer. -Kände du honom?
-Nej. -Har du varit i hans hem?
-Nej. -Vet du nåt om hans privatliv?
-Nej. -Griffin.
Vi är nog klara med dig.
-Nåt bekymrar dig. Vad är det? -Jo... Jag måste fråga.
Såg du honom på parkeringsplatsen när du kom ut?
Nej. Jag parkerade på gatan.
Jag har en Range Rover och den måste vara synlig.
Vem krossar en ruta på gatan?
Så om du hade en kass bil hade du stått på parkeringsplatsen?
Om jag hade en kass bil hade jag kunnat vara död.
Du är för lyckligt lottad för det. Tack.
-63, tagning tre, klappa. -Vänta.
Nu.
Börja!
För helvete, Peterson, lyssna på mig.
Jag har varit med länge. Jag känner på mig att det är nåt skumt.
Det luktar The Company.
Just det, Peterson, CIA. Har du hört talas om dem?
-Lily förstår vad jag menar. -Just en sån operation som genierna...
-Du förstår inte vad han menar. -Nej.
Jag fattar inte ditt resonemang när du inte fattar vad han menar.
Kan du hålla käften? Bara en liten stund?
...för man ser inget.
Jag måste bryta, morgonrocken fastnade i byrålådan.
-Förlåt. -Jag gillar honom.
-Scotty Glenn? Han är bra. -Vilket vatten?
-Han kan vara cowboy, FBI. -Kan jag få Volvic, tack?
-Börja! -Ja, han är jättebra.
För helvete, Peterson...
Jag hörde att polisen kom för den döde författaren.
-Vem var det? -Han hette David Kahane.
Aldrig hört namnet. Jobbade han för oss?
Jag tänkte ge honom jobb.
Han hade en idé. Jag åkte och pratade med honom.
Jösses. Stackars sate.
Just när det börjar gå vägen rånas han av svarta crack-missbrukare.
Förlåt, jag vill inte kritisera men jag ska ha ett telefonsamtal.
-Pratar du med mig? -Är polisen på dig fortfarande?
-Nej, jag tror inte det. -Börja!
Stuckel tar hand om det.
De får biljetter till en testvisning två rader bakom Michelle Pfeiffer.
Då får du vara ifred.
En som heter Joe Gillis ringde
och sa att han vill träffa dig på St James Club kl. 22.00 på verandan.
-Vem är det? -Joe Gillis? Ingen aning.
-Han sa att du skulle förstå. -Vet nån vem Joe Gillis är?
En rollfigur som William Holden spelade i Sunset Blvd.
Författaren som mördas av en filmstjärna.
-Gloria Swanson. -Fantastisk film.
Jag vet bara att vi gör som jag vill.
Jaså, han. Förra veckan var han Charles Foster Kane.
Innan dess Rhett Butler.
Varför tror de att jag dödade min systers man?
Ska vi jämföra brutton, Bonnie?
Jag var kär i honom.
-Griffin? Griffin. -Malcolm McDowell.
-Hur är det? -Trevligt att råkas.
Nästa gång du vill racka ner på mig kan du väl komma direkt till mig?
Ni är likadana allihop.
-Visst är det underbart här? -Ja, verkligen.
Du gillar väl din karriär också? Vad är det, Tom?
Det var en ren katastrof. Se vad som hände i Heaven's Gate med Cimino.
-Det bara tog slut. -Vi bryr oss om din karriär.
Jag kände en skådespelare, inga namn...
Hemma fattar jag hur folk tänker och hur de känner, jag menar...
-Vad är Montana? -Montana är slutet.
-Slutet för Cimino i Heaven's Gate. -Griffin Mill!
-Hej. Andy Civella. -Hur är det?
Jag har Andie MacDowell där borta. Känner du henne? Hon är snygg!
-Du måste hälsa. -Bor du i New York?
Va? Jag kan inte bo här. Jag är allergisk mot glädje.
-Andie, Griffin Mill. -Hej, Andie.
-Hej. -Hon är min namne.
-Hur är det med barnen? -Bra, tack.
Hon är den smarta Andie, jag är skönheten.
-Tack. -Känner ni varandra?
-Tom Oakley. -Ja. Hej, Tom.
Konstigt, jag träffade Malcolm McDowell i lobbyn.
Jaså?
Roddy McDowell är släkt med en kusin till min svåger.
Jag är inte släkt med nån av dem.
-Skriver jag, så regisserar jag. -Dina senaste verk floppade!
-En gick jämt ut. -Floppar!
-Tack för drinken... -Den värsta av alla.
Jag måste gå.
-Kom, kära du. -Vi följer dig till bilen.
-Det är helt okej. -Vänta. Griffin.
Griffin. Får vi bjuda på en drink?
Tyvärr. Jag kan inte. Jag har ett affärsmöte.
-Vi borde ha nämnt Habeas Corpus. -Ja, men han är en upptagen man.
-Väntar nån på mig? -Ingen har frågat.
Jag väntar nån. Jag är vid poolen.
Men han hör av sig, eller hur, Griffin?
-Griffin. -Andie!
-Förlåt, Griffin. -Det är du, Andy.
-Det är klart. -Tyvärr kan ni inte stanna.
-Jag sa att jag har ett möte. -Ja, med mig.
-Stora affärer. -Du?
-Varför inte jag?
Försöker du vara rolig? Är det här roligt?
-Vad snackar du om? -Visst vore hon bra som Nora?
Jag vill skriva om Doll's House för henne.
-Har du träffat Tom Oakley? -Ja.
-Du ringde inte, menar du? -Nej, det gjorde jag inte.
Jag är hemskt ledsen.
Jag ska träffa nån.
Jag har inte tid med presentationer nu.
-Ring imorgon. -Imorgon kan jag inte.
Jag ska till Paramount på... Möte på Universal på morgonen.
-Grattis. -Nu, annars förlorar du det.
-Då får jag förlora det. -20 sekunder.
-Tills din vän kommer. -Vilken vän?
-Vad snackar du om? -Den du ska träffa.
-25 ord eller färre. -Absolut.
Tom... Nej, sitt här. Kör, Tom.
Åklagare med moraliskt dilemma...
-Tom! Jösses... -Okej, okej.
Det börjar utanför ett av Kaliforniens största fängelser.
Det är kväll. Det regnar. En limousin kör in genom grinden
passerar en grupp demonstranter som håller vaka med levande ljus.
Ljusen under paraplyerna får dem att likna japanska lyktor.
Fint. Det är nytt. Bra.
En ensam demonstrant, en svart kvinna, ställer sig framför limousinen.
Billyktorna lyser upp henne som en ande.
Hon stirrar på den ende passageraren.
Deras möte är förödande.
Han är åklagaren, hon är modern till den som ska avrättas.
Du kan det här. Jag sa ju det. - Han är bra.
-Fortsätt. -Okej. Åklagaren tror på dödsstraff.
Och det är ett svårt fall. Svart, 19, utan tvekan skyldig.
Världens största demokrati och 36 % av de som ska avrättas är svarta.
-Fattiga, missgynnade, svarta. -Mer, mer.
Han svär på att nästa person som ska dö
ska vara smart, rik och vit. Du, jag, vem som helst.
Det är snyggt, va?
-Kom till saken, Tom. -Okej.
Scenbyte från åklagaren till ett rikt förstadsområde.
Ett par grälar. Han försvinner i all hast, tar bilen.
Det är samma regniga natt.
Bilen kör ut på en väg och ner i en ravin.
Kroppen försvinner. Polisen undersöker bilen
och ser att nån har mixtrat med bromsarna.
Det är mord och åklagaren tänker satsa på stort.
-Frun ska till gaskammaren. -Men åklagaren blir kär i frun.
Det är klart att han blir, men han skickar henne ändå till gaskammaren.
Sen får han reda på att mannen lever, att han har fejkat sin död.
Han åker till fängelset, springer förbi dödscellerna
men han kommer för sent. Gasen är redan på.
Hon är död.
Jag lovar att inte ett öga kommer att vara torrt.
-Dör hon? -Hon dör.
För det är verkligheten. De oskyldiga dör.
Vem är åklagaren?
-Ingen. -Ingen?
Inga "stjärnor" i projektet. Vi ska ta en risk.
Okända, teaterskådespelare
eller nån från England, till exempel han den där.
-Varför? -Varför?
För att storyn är så jävla viktig att personligheterna inte får ta över.
Det funkar i action-filmer, men den här är speciell.
Vi vill ha riktiga människor. Folk ska inte ha förutfattade meningar.
De ska se en åklagare.
-Bruce Willis. -Nej.
Inte Bruce Willis, inte Kevin Costner.
Det handlar om en oskyldig kvinna som kämpar för sitt liv.
-Julia Roberts. -Om vi kan få henne.
Det är klart att vi kan.
Om jag ska vara ärlig så är det inte en amerikansk film.
-Inte? -Nej.
Inga stjärnor, inga givna, lyckliga slut
ingen Schwarzenegger, inga rån, inga terrorister.
Det är en allvarlig story, en tragedi där en oskyldig kvinna dör. Varför?
För att sånt händer.
Habeas Corpus. Så kallar vi den.
"Producera liket." Vad säger du? Ja eller nej?
-Det var fler än 25 ord. -Ja, men det är briljant.
-Din dom, Griffin? -Till er, mr Mill.
DU SKULLE VARA ENSAM
-Vem gav dig det här? -Jag fick det från receptionen.
Vad är det?
Hälsningar från... DÖDSDALEN
Det är personen jag skulle träffa. Han kommer inte.
Får vi försöka? Griffin.
Idén är intressant. Ring mig på jobbet imorgon.
Ja. Ja!
En scen i Throne of Blood har samma struktur.
-Tom. Säg bara: "Tack." -Hon ska dö. Inget jävla Hollywood-slut.
-Säg: "Tack." -Herregud!
TITTA UNDER DIN REGNROCK
ÖPPNAS TILL JUL! GRIFFIN MILL, HOLLYWOOD, KALIFORNIEN
Fan ta dig! Jävla skitförfattare!
Försöker du döda mig?
Fan!
Herregud, vad du skrämde mig.
Vad gör du här?
Jag blev så rädd. Kom in.
Kom in.
Vad är det? Du ser hemsk ut.
Vad har hänt?
Sitt ner. Du ska få nåt att dricka.
-Vad har hänt? -Är det för sent? Jag...
-Nej, nej. Det är inte sent. -Förlåt.
-Jag vet inte ens vad klockan är. -Vad är det?
-Vad målar du? Är det jag? -Ja. Det är du.
-Ser du? -Finns det ormar på Island?
-Ormar? Det tror jag inte. -Är du rädd för ormar?
Jag vet inte. Jag har aldrig varit nära en orm.
De skrämmer vettet ur mig.
-Jag fyller på. -Jag brukar inte dricka.
Nåt hände ikväll.
Ja, men...
...det är en annan sak jag måste berätta för dig.
Det är inte lätt för mig.
Okej.
Jag kanske ska fortsätta att arbeta så kan du prata när du känner för det.
Jag var nära att dö ikväll.
Och jag tänkte bara på dig.
Jag känner dig inte ens.
Men du var i mitt huvud...
...och jag kunde inte... Kunde inte tänka på nåt annat.
Minns du första gången vi pratade på telefon?
Jag var utanför fönstret...
...och såg på dig, och...
Det var så spännande och så...
...nytt, och...
...märkligt.
Jag kan inte sluta tänka på dig.
Älskar du med mig?
Ja. Det gör jag nog.
Det gör jag nog.
Jag vill älska med dig.
Det är för tidigt.
Det är för tidigt, eller hur?
Ibland är livet så konstigt.
David var här och försvann.
Du kom.
Det kanske är tidpunkten, för jag känner...
...att jag skulle kunna åka varsomhelst med dig...
...om du bad mig.
Men vi ska inte skynda på saker.
Du vet att vi inte kan skynda på nåt eller stoppa nåt.
Det är bäst att du går.
Jag börjar gråta.
Iväg med dig, fort.
-Förlåt. -Nej, be inte om ursäkt.
Gå hem och sov och ring mig.
Imorgon.
Bjud mig på en riktig dejt.
Det skulle jag gilla.
-Jan? Jan! -Ja?
-Ring upp Larry Levy. -Han är inte på området.
-Försök med bilen. -Är han inte på Fox?
Inte nu längre.
Jag presenterade en idé för honom, han avskydde den.
-Är det Griffin? -Ja.
Larry, jag har Tom Oakley och Andy Civella här
och jag skulle inte störa om de inte hade en idé som du borde höra direkt.
-Hej, grabbar. -Hej, Larry.
Nästa röst har en engelsk accent. Tom Oakley. Jag är Andy Civella.
Hej, Andy. Jag känner Tom. Hur är det, Tom?
-Bra, och du? -Bra. Berättelsen?
Vi är utanför San Quentin. Det är natt och det regnar.
En limousine kör in genom grinden
och passerar en grupp demonstranter som håller en vaka med levande ljus.
Lågorna fladdrar under paraplyerna som lyser som japanska lyktor.
En ensam demonstrant, en svart kvinna, ställer sig framför bilen.
Hon får ögonkontakt med bilens förare.
Det är ett ödesdigert ögonblick. Väldigt starkt.
Inga stjärnor. Ingen Schwarzenegger, inga Hollywood-slut eller biljakter.
En amerikansk tragedi där en oskyldig kvinna dör för sånt händer.
Sån är verkligheten.
-Stäng av högtalartelefonen, Griffin. -Ja?
Jag vet inte. Historien är bra, men varför inga stjärnor?
Ett tips, Larry. Levison blev stor med två filmer.
De drog in 300 miljoner dollar utan stjärnor.
Han lär älska det. Det påminner om hans ungdom.
Vet du vad han hade för motto? "Inga stjärnor, bara talang."
-Har nån annan hört det? -Det tror jag inte.
Vi borde göra upp nu. Imorgon kan vara för sent.
Kan vi få tag i Levison?
Ja, det kan jag göra. När kommer du tillbaka?
-Efter mitt AA-möte. -Åh, Larry.
Jag visste inte att du har problem med spriten.
Det har jag inte, men alla stora affärer görs på de där mötena.
Vi ses.
Snyggt jobbat, Tom.
Bra gjort. Larry verkar gilla det.
Bra! När får vi veta?
Ni ska gå hem och kyla champagnen, så får ni svar ikväll.
Jan, kom hit!
Du är mystisk, Griffin, men jag gillar det.
Jag gillar det.
-Fattade Levy? Inga stjärnor? -Ja, det var han speciellt förtjust i.
-Inget Hollywood-slut? -Inget Hollywood-slut.
De såg glada ut.
De har en galen historia som saknar akt två.
Hade jag inte hört det, hade jag inte trott det.
Larry Levy gillade den för han är en idiot.
Larry säljer idén till Levison och jag ger Levison den utmärkta idén
att låta Larry ta över projektet från mig.
Jaså?
Levison längtar efter att smöra för Levy.
Den här skitidén kommer att slå tillbaka på dem båda.
Och då kommer jag in och räddar situationen.
-Mål! -Ja!
Tre poäng!
Ta den!
Hon får sista smörjelsen.
Åklagaren upptäcker att mannen har fejkat sin död. Hon är oskyldig.
Han skyndar till fängelset, men det är för sent. Gasen är på.
Hon är död. Han hjälpte till att döda kvinnan han älskade.
-Vilka stjärnor? -Inga stjärnor. Bara talang.
Inga stjärnor?
Vad är det för jävla slut? Det är deprimerande. Alla blir ledsna.
Deprimerande? Terms of Endearment, då?
Love Story? Steel Magnolias? E.T., hur mycket drog den in?
319 miljoner dollar bara på bio och inte ett öga var torrt.
Deprimerande? Tror inte det. I vanliga fall hade jag hållit med
men det här är nåt helt annat.
Det handlar om risktagande, spela tärning.
Med lite tur vinner man.
Då blir det en Oscar.
-Knullar de? -Vem?
Åklagaren och kvinnan? Knullar de?
Ska jag se på fängelseceller och gaskamrar vill jag ha lite sex i filmen.
Visst. Det klämmer vi in. Inga problem.
Okej. Vem ska leda projektet?
Du verkar ha känsla för det. Vill du ta det?
-Vänta, det är Griffins från början. -Bonnie...
Nej, nej. Jag vill inte ta det som inte är mitt.
Om det är Griffins projekt, så får det vara.
-Vi borde skriva... -Jag bestämmer, Bonnie.
Det är okej för mig. Jag har ändå mycket att göra.
Du får det, Larry. Gör en fullträff. Vinn en Oscar till bolaget.
En annan sak, Griffin. New York imorgon.
Tom Wolfes nya bok presenteras på Sherry Netherlands.
-Du förhandlar. -Skicka Bonnie.
Hon vet om det är värt det. Bjud då en miljon dollar.
-Jag? -En miljon? Det är väl ganska mycket?
-Det är Tom Wolfe. Varför inte du? -Jag är redaktör. Det är ett chefsjobb.
-Vill du inte bli chef? -Bonnie. Packa dina väskor.
Grattis. Det var den bästa presentation jag nånsin hört.
-Undviker du ansvar, så är det okej. -Nej, jag åker.
-Jag vill jobba för dig. -Jag är glad att du är här.
Bonnie är borta... Jag vill hjälpa dig.
Nu, Whitney.
Frank, Marty, kan ni komma in?
-Får jag prata med dig? -Jag har möte.
-Finn tid. Vad händer? -Vad menar du?
Du ger bort projekt till Larry Levy.
Jag tyckte att Larry hade grepp om stilen, inget annat.
Han har bara grepp om sin kuk, det vet du med.
Jag är ingen trollkarl som klarar allt.
Om Larry klarar att göra en film så kan han väl få göra det?
-Då vinner alla. -Varför snackar du skit?
-Det gör jag inte. -Det gjorde du inte förr.
-Nej. -Jag känner dig. Du låter mig tro...
-Habeas Corpus, Griffin. -Habeas Corpus.
Du leker med mig som nån jäkla författare.
Varför bad du Levison att skicka mig till New York?
-Vill du bli av med mig? -Bli av med dig?
Jag försöker hjälpa dig. Lyckas du där måste Levison göra dig till vicechef.
Jösses, Bonnie. Vad är det? Är du rädd för framgång?
-Träffar du nån annan? -Är det det?
-Inte bara det. Utan mycket annat. -Herregud.
Du har varit konstig. Nåt är på gång, och jag vill veta vad.
Du tittar inte ens på mig när du talar. Kan du titta på mig?
Se mig i ögonen och säg sanningen. Inget skitsnack.
-Finns det nån annan? -Nej.
Trevlig resa.
Kvällens stora nyhet är Hollywoods tre "G:n".
En glamorös, glittrande galakväll.
Stjärnspäckat, inga legitimationer behövs, alla är kändisar.
Jag heter Leeza Gibbons.
Precis nu kan man skjuta en kanonkula på Sunset Boulevard
utan att träffa en enda kändis.
Alla som är nåt är här och frotterar och pratar i balsalen.
Alla viktiga och ambitiösa bakom kulisserna och på duken.
Bara Cher kan bära eldrött när de sällsynta inbjudningarna
bad om svart-vitt.
-Hej, Teri. Angenämt. -Ska jag leta upp henne?
June Gudmundsdottir. - Terri Garr. Buck Henry.
Anledningen till kvällens festligheter är lika viktig som alla kändisar.
Filmbolaget som är känt för sin slogan: "Filmer, nu mer än nånsin tidigare"
donerar 25 kopior av sina klassiska, svart-vita filmer till museet.
Så nu kan de säga: "Filmer, nu mer än nånsin tidigare, för evigt."
Tack.
Trevligt att se så många kända och bekanta ansikten.
Som ni vet så har LA County Museum alltid legat oss varmt om hjärtat
och speciellt då filmen.
Filmavdelningen.
Vi är glada över att donationen kunnat genomföras.
Jag ska nu presentera mannen som kom med idén.
Griffin Mill, varsågod.
Tack, Joel.
Ta en drink till.
Jag vill tacka de som stöder Los Angeles County Museum.
Ni har länge främjat filmen
som en seriös och värdefull konstart här i stan.
Många människor i vårt land och ute i världen har länge sett film
som underhållning mer än som konst.
Tyvärr delar stora delar av pressen den synen.
Vi vill ha storfilmer med lång hållbarhetstid.
Vi vill ha de nya John Hustons
Orson Welles och Frank Capras filmer.
Vi och de andra stora filmbolagen har ett ansvar inför publiken:
att bibehålla filmkonsten som vår största uppgift.
Film är konst nu mer än nånsin tidigare.
Tack.
Jävligt bra jobbat. Kunde inte ha gjort det bättre själv.
Snart kan jag alla dina repliker.
Har vi kul?
Jag har jättekul. Jag är glad att vi är här.
Griffin Mill - Författarens fiende Jag hör av mig till DIG!
DU - HON - JAG
Är det en vän till en vän?
-Ursäkta? -Hur möttes ni?
Hur vi möttes? På en begravning.
-Är det sant? -Absolut. Ursäkta.
Steve, vems dotter är han med? Helt allvarligt...
Han sa att han var... Hon var nåns dotter. Jag vill veta vems dotter.
Jag vet inte.
-Ställ inte till med en scen. -Det är fel.
Nu börjar det.
Den var bra.
Det kallar jag en riktig dejt.
Får jag komma med in?
-Nja... -Nja...
-Inte ikväll. -Nej, inte ikväll.
Men snart.
Väldigt snart.
Vad sägs om Mexiko? Neutral mark. Acapulco.
-Jag har aldrig varit där. -Vi åker.
-Är det rätt? -Det är en rätt sak.
-Då gör vi det. -Vi åker i helgen.
-Jaså? -Ja.
-Behöver jag pass? -Ja.
Mr Mill, jag är kriminalare DeLongpre, Pasadena-polisen.
Ja, jag känner igen dig. Hade du trevligt på festen igår?
Nej. Jag ska inte ha trevligt när jag är i tjänst.
Så vad vill du, kriminalare DeLongpre?
-Kan du komma med till stationen? -Varför?
-Och se på några bilder. -Bilder?
-Förbrytarbilder. Som i filmerna. -Jaha, förbrytarbilder. Javisst.
-Följer du efter till Pasadena? -Pasadena.
-Just det.
Kan du spänna fast säkerhetsbältet?
-Kom igen. -Nej.
-Låt bli henne! -Tyst!
-Jag vill ha mitt barn. -Var är barnet?
-Släpp mig! -Nej! Släpp henne!
-Mr Mill. Trevligt att se dig. -Hej, hur är det?
Mr Mill. Ni minns honom. Han gör filmer.
-Slå dig ner. -Hej.
Vart fan tar han vägen? Ursäkta, sir.
Inte där inne. Det är polisinspektörens kontor.
-Sitt på min stol. -Förlåt.
Willa, om jag får be?
-Förlåt. -Ditt skrivbord. Tack.
Förlåt. Sätt dig, mr Mill. Innan vi börjar, så måste jag...
Paul såg en film igår som han var begeistrad över.
Vad hette filmen, Paul? Damen blev en kyckling på slutet. Vad var det?
Freaks.
-Freaks. Har du sett den? -Tod Browning. Ja.
"En av oss, en av oss, en av oss, en av..."
Han kom in och sa det. Han var helt hänförd.
Han älskade den. Det tyckte jag var spännande.
Ursäkta, Willa. Vet du var mina tamponger har tagit vägen?
-Jag hittar dem inte. -Jag har dem inte.
Vem har tagit dem? Han? Vem gjorde det, då?
-Inte jag. -Förstår du?
Fan.
-Har ni kommit nånvart med fallet? -Varför tror du det?
För att jag är här.
Just det. - Paul.
Varför är mr Mill här, Paul?
-För att se några bilder. -Willa. Bilder?
Kan du, om du minns... Vad hade du på dig den kvällen?
Jag bar en dubbelknäppt kavaj, tror jag.
Det gör inget. Vad är det? Du verkar nervös. Sitt ner.
-Jag tar det. -Nej, hon...
Det är vad hon är till för. Varsågod och sitt.
-Förlåt. -Det gör inget.
Okej. Kan du ta en titt på den här mannen?
-Var var de? -Här.
Hon hittade dem. Du har rätt.
Vänta nu. Nej. De är inte mina.
De är normala. De är dina.
Ja, du har väl ultra plus?
Ja, det har jag. De här är inte mina.
Herregud. Jag försöker bara hjälpa dig.
Såg du den här killen under mordkvällen?
Förlåt.
Nej, jag... Du försätter mig i en svår situation.
Jag vill inte ange fel person.
Sluta. Det här är Pasadena. Vi griper inte fel person.
Det är L.A. Där får man stryk och sen griper de en.
Så gör de. Det gör inte vi.
Minns du förra året? Vad hette han? De filmade honom. Vad hette han?
-King. -Just det, King.
-BLT. -Det var fel kille.
-Har du vittnen? -Det kan jag inte svara på.
Antingen har du vittnen eller så är de misstänkta för liknande mord.
Har du gått polisskola?
Nej, men vi gör en film nu
som heter Lonely Room, och Scott Glenn spelar en som liknar dig.
-En svart kvinna? -Nej.
-Ge mig inte kalkon. -Med Lily Tomlin? Jag hörde om den.
Nej, jag drog inte paralleller till ras...eller kön.
På tal om det... Gick du ut med June...
Vad hette hon nu?
-Gudmundsdottir. -Vad sa du?
Vem? Stava.
-G-U-D-M-U-N-D-S-D-O-T-T-I-R. -Det hjälpte.
-Gick du ut med June... -Gudmundsdottir.
-Igår kväll? -Ja.
Har ni känt varandra länge?
Nej. Vi pratade för första gången kvällen då Kahane mördades.
-Så du kände henne inte innan? -Nej. Vi träffades på telefon.
-Vi pratade, och på den vägen är det. -Har du knullat med henne?
-Vad är det för fråga? -Den är ganska rak.
Har du knullat med henne?
Jag svarar inte på det utan min advokat...
...och jag skulle nog inte svara ändå. Fråga din vän.
Han har skuggat mig överallt. Han vet nog.
Okej.
Paul, har mr Mill knullat med June...
-Det såg jag inte. -Du är räddad. Han såg inte.
-Vad antyder du? -Ingenting. Jag ställde en rak fråga.
-Har ni knullat? -Jag svarar inte utan advokat.
Varför blir du så arg, då?
-För att du är oförskämd, miss Avery. -Ursäkta mig.
Men är det inte lite tidigt för henne att vara på vift med dig?
Jag stöder henne i egenskap av vän. Ring henne, vet jag.
Hon vill säkert gå igenom det hemska som hänt henne
och berätta hur vi blev vänner. Är det här Iran, eller?
Sen när bestämmer staten hur länge och med vem vi får dela vår sorg?
Har June Gudmundsdottir speciella regler
för uppförande som gäller kvinnor?
Vad i helvete skrattar ni åt?
-Det är bara det... -Jag vill prata med min advokat.
Just det!
Du kan inte uttala slampans namn.
"En av oss, en av oss, en av oss."
"En av oss..."
Du borde skaffa en riktigt bra advokat.
Jag tog bara ett glas med honom, Walter.
Om det var överlagt mord kan du hamna i gaskammaren.
Jag åkte dit för att ge jobb.
-Ja, du säger det. -Bröderna Schecter är här.
Griffin. Griffin, låt oss inte vänta.
-Vem är han? -Resebyrån ringde och bekräftade.
-Han tog telefonen från mig. -Resebyrån?
-Jag ska till Puerto Vallarta. -Ska du lämna landet?
-Bara över helgen. -Det är en risk.
Varför?
För att Larry Levy kan få mitt kontor på tre dar.
Det tror Walter.
Vet du nåt jag inte vet?
-Du är slug. -Jag sover om natten.
-Du borde leda bolaget. -Starta ett rykte.
Det var coolt, Walter.
Griffin, vi vill inte förhandla med andra. Vi vill hålla oss till ett bolag.
-Vad drog de senaste filmerna in? -105 miljoner.
Inte mycket. Vissa gör mer, men vi är konsekventa och under budget.
Sällan, Eric. Han hör inte. Vi tar Columbia.
-Vi har redan varit där. -Vad sa de?
-Bonnie. -Hej, Bon.
-Jag fick Tom Wolfe-boken. -Grattis.
Bonnie, gör så att vi får ett avtal. Vi vill ha ett hem.
-Vi vill inte gå till andra. -Jag trodde att ni gillade det.
-Vi har ändrat oss. -Vi hörs sen.
Levison sa att du ska resa bort imorgon.
Över helgen.
-Ska du åka med nån som heter June? -Ja.
Du bjöd henne på fest med flera hundra av mina bästa vänner.
Hon har just blivit änka. Du var inte här, jag tog med henne.
Och nu ska ni åka till Mexiko.
Vi går. Mamma och pappa bråkar.
Killar, be er advokat att ringa mig. Ni har ett avtal.
Ja! Kom, vi sticker innan han ändrar sig.
Vi har vittnen.
Trevlig resa.
"M" DET VÄRSTA BROTTET AV ALLA!
Den vita zonen är till för att släppa av och på passagerare.
Parkering är förbjudet.
Av säkerhetsskäl ska bilen hållas under uppsikt.
Bilar som lämnats obevakade förs bort omedelbart. För er säkerhet...
-Har du passet med? -Ja.
Vill du höra nåt knäppt? Jag glömde mitt.
Måste vi åka tillbaka och hämta det?
-Så dumt av mig... -Vi missar planet.
Vi hinner inte med ett annat plan idag. Fan!
Det är okej. Jag har en bättre idé.
-Gillar du öknen? -Jag har aldrig varit där.
Jag vet ett gömställe i Desert Hot Springs. Vi åker dit.
Det tar två timmar. Jag känner dem. Vi ringer i förväg.
-Gömmer vi oss? -Ja.
Vi gömmer oss för alla.
Lämna inte bilen obevakad...
Du lär gilla det. Det påminner om Island.
Godkväll, mr M. Allt är bokat. Capone Villa. Du vet var det är.
-Ja, tack, Walter. -Ha det bra.
-Se. Det ser ut som om vattnet ångar. -Det kommer från jorden.
Det är inte många här.
De är faktiskt fullbokade. 50 rum, 100 personer.
-Var är alla? -De gömmer sig.
Sir?
-Två flaskor Banning Springs, tack. -Ska bli, mr M.
Tänk att det finns såna här platser.
Bara på film.
-Berätta om dina filmer. -Varför det?
För att jag vill veta vad du gör.
Jag lyssnar på berättelser
och bestämmer om de kan bli bra filmer eller ej.
Jag får 125 samtal per dag och om det bara är 100
så vet jag att jag inte gör ett bra jobb.
Alla som ringer vill bara en sak.
De vill att jag ska säga "ja" och göra deras film.
Men om jag säger ja och gör filmen så tror de att de kommer
att dela pisterna i Aspen med Jack Nicholson.
Det tror de.
Problemet är att jag och min studio bara kan säga ja tolv gånger om året.
Och vi får sammanlagt 50 000 förslag om året.
Så det är svårt.
Ibland är jag nog inte så snäll...
...och får fiender.
Och det var vad jag var för David.
Fienden.
-Tillhörde hans historia inte de tolv? -Nej, det gjorde den inte.
Varför inte?
Den saknade vissa beståndsdelar som gör en film framgångsrik.
Vilka beståndsdelar?
Spänning, skratt, våld...
...hopp, värme...
...naket, sex...
...lyckliga slut.
I synnerhet lyckliga slut.
Verkligheten, då?
Du är inte från Island, eller hur?
Sa jag det?
Sätt mig i den heta källan och se om jag smälter.
-Jag älskar dig. -Jag vet.
Jag vet.
Det är en sak du måste veta.
Jag älskar dig. Jag älskar dig.
-Nåt jag måste berätta. -Jag behöver inte mer.
-Inget kan ändra det. -June.
-Davids död. -Det tillhör det förflutna.
Säg inget. Det var ett annat liv.
Jag måste berätta nåt. Du måste få veta det.
Nej, nej, säg ingenting mer.
-Det var... Det var mitt fel. -Jag älskar dig.
-Säg inget. -Det var mitt fel.
Säg inget. Sluta, sluta.
Jag älskar dig.
Mr M? Ursäkta att jag stör.
-Du har telefon och det låter viktigt. -Vem är det?
En Dick Mellon. Han sa att han är din advokat.
-Hur visste du var jag var? -Sluta, Griff.
-Vem fan tror du att du pratar med? -Okej. Vad är det?
-Levison är borta. -Borta?
Han fick sex timmar på sig att städa kontoret.
-Vem tar över? -Inget är bestämt än.
Vi vet bara att Reggie Goldman åkte hem med gonorré.
-Är jag i en position... -Jag vill inte prata företagspolitik.
Varför i helvete berättade du inte om Kahane?
Kahane?
-Jag försökte, men... -Du försökte inte tillräckligt.
Du ska vara på polisstationen i Pasadena inom fyra timmar.
-Pasadena? Varför? -För en konfrontation.
De har tydligen ett vittne.
Jag har hittat en kille till dig, Gar Girard.
Han är en förstklassig advokat. Prata inte med nån annan. Åk dit bara.
-Jag kommer. -Det blir svårt, Griffin.
Lycka till.
Tack.
De är upprörda på bolaget över dålig publicitet
men jag tar hand om pressen, polisen, domaren och vittnet.
Tack för att du kom utan att ställa till bråk.
Det är för ditt eget bästa. Har du sovit i kostymen?
Bort från henne. Hon är din fiende.
Hej, Susan. Det var trevligt på Met häromkvällen.
Tänk att du ens minns det.
Mr Mill, Gar Girard. Jag ska företräda dig.
Dick Mellon ringde. Så här är det.
De har ett vittne. Det blir en konfrontation.
Säger du nej, griper de dig. Det är jag säker på.
Även om de identifierar dig får jag ut dig mot borgen.
Vittnet bor mitt emot parkeringsplatsen.
Även om hon identifierar dig nu,
om det skulle hända, så var det sent på kvällen.
När jag är färdig med henne har världen en ny definition på blindhet.
-Håll hoppet uppe... -Det är som de gör på TV.
-Lycka till. -Oroa dig inte.
Du kan se dem, men de ser inte dig. Säg bara sanningen.
Det ska jag, jag såg honom tydligt. Inga problem.
-Okej, Allen. Börja. -Nummer ett, stig fram.
Vrid åt höger.
-Titta framåt. -Är glasögonen ordinerade av läkare?
-Du får inte fråga. -Det är väldigt svårt.
-Ja, jag vet. -Nummer två, stig fram.
-Jag vill inte ta fel. -Nej. Gud förbjude.
-Ta tid på dig. -Jag vill veta. Känner du igen nån?
-Vet du vad... -Titta framåt.
-Ta tid på dig. -Gå tillbaka.
Nummer tre, stig fram.
-Det är inte lätt. -Jag vet.
Vrid åt höger.
-Jag försöker. -Ja. Ta din tid.
-Titta framåt. -Och jag såg honom tydligt.
Vrid åt vänster.
-Gå tillbaka. -Nej, nej.
-Jag... Jo... -Se efter ordentligt...
-Se efter ordentligt. -Det gjorde jag... Gör jag.
-Vrid åt höger. -Kan jag få se...
-Ta av kepsen. -...nummer tre igen.
-Kalla fram nummer tre. -Vänta lite.
-Kan hon säga numren? -Ursäkta.
-För om hon vill se igen... -Nummer fem, stig fram.
-Vilket nummer? -Ursäkta...
Nummer fem.
Susan, hon kan själv säga vem hon vill se.
-Du har rätt. -Nej... Den andre.
-Han. -Fem.
-Vilken? -Numret.
-Det är inte nummer sex... -Ta fram nummer fem.
-Tre. -Vad menar du med "tre"?
-Hon bestämmer vem hon vill se. -Vänta. Vem vill du se?
-Nummer tre. -Han!
Det är han. Jag svär på min mors grav.
Nummer tre. Vi är färdiga, miss Avery.
-Nummer tre. -Nummer tre. På moderns grav.
-Nummer tre? -Nummer tre...
Vi hörde vad hon sa.
-Ja, det får jag säga. -Ta ut dem, Doug.
-Nummer tre. Tack. -Slappna av. Du sitter i en stol.
-Får jag ställa en personlig fråga? -Ja.
Var fan är din mor begraven?
-Nu går vi. -Ut ur den här bastun.
PASADENAS POLISSTATION
Jag vet inte vem som fann vittnet men hon löste allt när hon valde snuten.
Du har tur, mr Mill.
-Fan, ingen ramp! -Man kan inte lita på vittnen.
Minns du Witness for the Prosecution? Marlene Dietrich och Tyrone Power?
Slut. Du är fri som fågeln. Inget vittne, inget brott.
Avery tror att du har mördat och kommit undan.
Det gör alla, Mill.
Ett år senare
"Fader vår, som är i himmelen. Helgat varde ditt namn"
"tillkomme ditt rike. Ske din vilja såsom i himmelen, så och på jorden"
"Vårt dagliga bröd giv oss idag Och förlåt oss våra skulder..."
"Ty riket är ditt, och makten och härligheten, i evighet. Amen."
Vilken underbar film. Den är perfekt.
Dags för Oscar, Larry.
-Va? -Vi kommer för sent! Kom igen!
Öppna dörren. Kom igen!
-Hallå där! -Undan.
-Varför tog det sån tid? -Trafiken var för jävlig.
SLUT
Den är enastående. Publiken kommer att älska den.
Du sålde dig. Det är inte sant.
Hur kunde du tillåta det? Var är sanningen? Verkligheten?
Och det gamla slutet som vi testvisade i Canoga Park?
Alla hatade det. Vi gjorde om det. Nu älskar alla det.
Det är verkligheten.
Du hade ett verkligt slut. Det fick inte en chans!
Vem är det här, Larry? Kan hon inte jobba med vuxna?
Fan, Bonnie. Den kommer att slå. Det är vad vi gör.
Den behövde inte sluta så.
-Ut med dig. -Bra tänkt, Larry.
-Jag ska prata med din chef, Larry. -Du får sparken, Bonnie.
Fan ta dig!
Det krävs mer än fula ord för att klara den här branschen.
Kampanjen.
Två poäng!
Det är viktigt. Jag ska prata med honom nu.
-Nej, han är upptagen. -Snälla Celia.
-Det är jag. Vi är vänner. -Du förstår inte!
Men jag jobbar här också.
Snälla, snälla.
Kära du. Okej. Jag försöker.
Tre poäng! Slå det!
Sluta med barnsligheterna, Walter.
Griffin, det är Bonnie. Hon är här.
Slå det!
-Sparkade Levy henne? -Jag tror det.
Jag kan inte träffa henne nu. Jag lovade att vara hemma tidigt.
Säg att jag hör av mig. - Ta bort foten från soffan, Walter.
-Du får säga det själv. -Kan du vänta?
-Griffin. -Det är Levy!
-Snälla Griffin! Kan vi inte prata? -Du klarar dig, Bonnie. Det vet jag.
-Du är en tuffing. -Levy säger att det är viktigt.
Sätt den i framsätet.
Vänta en minut och koppla sen till biltelefonen.
FILMER - nu mer än nånsin tidigare!
-Ja? -Griffin, du har Levy som väntar.
Larry, hur gick visningen? Hur var mitt nya slut?
Fantastiskt. Fungerade perfekt. Det är därför du tjänar storkovan.
Fjäska inte för mig.
-Vad är det? Kan det vänta? -Jag tror inte det.
Jag har en författare här med en idé som du måste höra.
Vi borde satsa på den.
-Vem är författaren? -Han får prata själv. Vänta lite.
Hej, Griffin, minns du mig?
Jag är skitstöveln som var i vykortsbranschen.
-Du? -Ja, precis.
Spänningens kung. Du minns mig.
-Du har inte hört av dig på länge. -Jag har varit upptagen.
Jag har skrivit ett manus. Fick inspiration!
Okej, berätta. Du kommer att älska det, Griffin.
Det är en berättelse om Hollywood. En rysare.
En skitstövel till producent som mördar den författare
han tror trakasserar honom. Problemet är att det är fel författare.
Han får stå ut med både utpressning och polisen.
PRIVAT VÄG - OAKMONT ENDAST BOSATTA - INGEN UTFART
Men här är grejen: Den jäveln kommer undan.
Utan högtalare, Larry. Jag vill prata med honom.
-Visst. Det är en vinnare! -Kommer han undan?
Absolut.
Hollywood-slut. Han gifter sig med den döde författarens flickvän
och de lever lyckliga i alla sina dar.
-Kan du garantera att det slutar så? -Om jag får ordentligt betalt, ja.
Om du lovar det, så är vi överens.
-Jag lovar. -Vad ska den heta?
-The Player. -The Player.
Det gillar jag.
Varför tog det sån tid?
Trafiken var för jävlig.